Nii juhtub kui mina põõsasse ära-unusta-mind-lilli korjama! Isegi jõe ääres ei olnud nii palju sääski, kui ääres põõsaste all. Ma arvan, et minu peal oli veel vähe sääski, Kristil oli rohkem. Üks vaene väike sääsk leidis oma elu lõpu täpselt mul otsa ees...
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjEVCHk7j-Jze0YtXFWol_39QDvcA3Dt5l0JHes5HH6D8D41B1LRw0pbrAqh2F2Rn7uCn_NRGV_FXeHT9uZVgVdaMmPjgQly8CLaz7ImqtXCTFaX74VqraJfgHgJCNIJi5n_TLJFDNAuzw_R3dTHjI9_y1T8dYHJuiRAVjIVZ7IlWicYILphAyP/w180-h400/441469051_417267894515505_9154814354583129533_n.jpg)
Võtsin lillekimbu enda kätte, sest Kristil oli vaja kätt minu tooli tõmbamiseks. Äkki hüüatas ta, et tema ei olegi näinud, kuidas ma käega lilli hoian! Jäin mõtlema, et tõenäoliselt ta ei olegi enne näinud. Vahel on lahe endastmõistetavate asjadega üllatada abistajaid ka.
Aiamaale me tooli ees seekord puudega liblikat... Keegi ta ühe tiiva pooleks hammustanud... Panime ta põõsa alla, lootes et äkki saab hakata 3 tiivaga lendama...
Rõõm ja kurbus käivad ikka käsikäes... Täna ei olnud üldse nii särav päev, kui ma siin postitan...
Kommentaare ei ole:
Postita kommentaar